I tidigare avsnitt:
Leon Tell plågar mig. Han har Petras kors om sin hals.
När jag ser det vill jag stöta ett svärd i hans hjärta!
Jag vill hugga ner dem som slaktade min fru och son.
Fogden får inte dö förrän vi vet sanningen.
Ers nåd, just nu beslutar vår kung om Ventrishires öde.
Jag ska till Windsor om två veckor.
Hans Majestät vill ge mig råd om hur vi ska styra.
- Varför gör du det här? - Våra dolda sanningar binder oss.
Och jag har nytta av dina färdigheter.
Vår hemlighet är ett tveeggat svärd.
Jag kan förlora min ställning.
Du, din soldat, din nya fru och era barn-
-ni kommer att förlora era huvuden.
Ni är skickligare än mina bästa riddare.
Ni är en gåta för mig, mäster Gawain.
Liksom jag är för mig själv.
Snälla...
Snälla!
Åh gud!
Maddy...
Jag är här, lilla du.
- Det här gör du alltså när jag sover. - Ers nåd! Ni borde vila.
Det är kärvare än vad ni är van vid.
Efter sex dagars ritt, kära Isabel, känner jag mig ganska kärv.
Themsen Windsor, England
- Där borta! - Hitåt!
Skynda!
Hitåt, mästare.
Hitåt.
Nej!
Spring!
Rosulaorden har inga gudar.
Och seraferna har för många.
Var snäll och skydda honom.
Released on www.DanishBits.org
Varför älskar du mig fortfarande?
Jag lovade att alltid skydda dig men klarade det inte.
Sann kärlek är utan villkor.
Den ändrar form-
- och fyller i sprickorna i vårt hjärta för att det inte ska brista.
Vår kärlek kommer alltid att finnas-
- genom tidens och omständigheternas prövningar.
Ja.
Det känner jag.
Jag är rädd att jag aldrig ska finna den kärleken igen.
Det har du redan.
Jag ville inte skrämma dig, min kära.
Njuter du inte av mina kyssar?
Pojken hämtar vatten, och barnet sover efter att jag ammade henne.
Det här är onaturligt. Man och fru måste vara intima.
Gud har placerat mig här.
Med dig. Jag ska lära mig att vara intim.
Lära dig? Har du inte alltid älskat mig?
- Pojke! - Förlåt, mamma.
Det är ingen fara.
Baron Pryces följe, yttre Ventrishire
- Ännu en tidig utflykt? - Vi sköter bara vårt yrke.
Och vad måste ni sköta i grottorna nästan varje dag?
- Har ni skickat spejare efter oss? - Nej!
Bara nyfikna iakttagare.
Kammarherre... Våra ärade gäster har anlänt.
- Vad är det för en uppblåst typ? - Det är baron Pryce.
Du arbetade i Pryceshire. De betalade dåligt, så vi reste hit.
Då bör vi kanske be om ursäkt till dem som vi tjänade.
Har vi träffat nån av dem förut?
Bara kammarherren. Han var där när du fick betalt.
Välkommen till slottet Ventris. Ni är en ärad och välkommen gäst.
Smickra mig inte, Corbett. Var är baronessan?
Tyvärr på väg till Windsor. Kungen krävde audiens.
Är hon inte här? Det var hon som bad oss att komma.
Baron Pryce har ridit i två dagar och lämnat sin sjuka fru ensam.
Lady Love är djupt ångerfull, men kungens befallning måste åtlydas.
- Hon gav sig av i går. - Varför skickade ni inte bud?
Budet hade nått er när ni redan var halvvägs på väg hit.
Jag ansåg det klokare att låta er komma hit och vila.
Om ni vore klok hade er baron varit vid liv-
-och inte bara en staty vid bron.
Vi tycks bli tvungna att övernatta.
Baronessan gav sig av för nästan en vecka sen.
En iakttagelse som inte tjänar nåt syfte.
Vi måste vara ute hela dagen. Den här adelsmannen känner igen Maddox.
Corbett och hans "iakttagare", då?
Det blir ingen resa i dag. Kammarherren planerar en turnering.
Han vill ha med sin skickliga bödel. - Och även dig, Marshal.
Välkommen!
Välkommen.
Är det här lady Love Ventris?
I så fall är Gud en talangfull trädgårdsmästare.
Han har planterat Wales vackraste blomma i slottet Windsor i dag.
Tack, sir. Jag är lady Love Ventris.
Av er charm och behagfulla yttre att döma är ni earlen av Cornwall.
Så ohyfsat av mig! Er skönhet har visst berövat mig allt förnuft.
Piers Gaveston.
Rådgivare åt Hans Majestät, kung Edvard II.
Tack, sir Gaveston. Ert smicker lugnar mig.
Men jag hoppas ni återfår förnuftet. Vi har mer än skönhet att tala om.
Så sant, Ers nåd. Kungen vill att ni gör honom sällskap till maten.
Han vill gärna diskutera Ventrishires framtid.
Hur snart kan ni vara... presentabel?
Resan har varit lång och vi behöver kanske friska upp oss.
Naturligtvis. Tjänarna visar er vägen till era rum.
Jag ska se till att ni får en passande klänning.
Allt för att behaga konungen.
Ni har ju era bästa kläder! Han visar ingen...
Han har makt att påverka kungen i vilken riktning han än vill.
Kom och låt oss se om vi kan förvandla mig till nåt mer...
presentabelt.
De bortre grottorna, norra Ventrishire
- Vad är det? - Wilkin kommer nog inte i dag.
Det är bäst att ni flyttar lägret till kusten.
- Vad kommer att hända här? - Jag ber er. Lita på min varning.
Jag har aldrig sett henne sån förut.
- Vad kommer att hända? - Jag vet inte.
Jag anar olycka.
- Kan du se saker som kan hända? - Jag känner dem.
- Genom dem som de berör. - Var är din kamrat?
Han samlar röda koraller till mina mediciner.
- Du är rädd. - Ja! Men mest för andras skull.
Om Wilkin inte kommer ansvarar hans vänner för din säkerhet.
Det är vänligt men oklokt.
Kanske, men det är så det kommer att bli.
Tack, gode mor.
Om jag vetat som barn att jag skulle bli kungens gäst-
-hade mitt hjärta brustit av lycka.
Men jag känner bara fasa.
Det är så mycket som hänger på det här mötet.
Kanske var det oklokt att inte ta med rådgivare.
Minns ni "galten från Black Oak"?
Lord Cradocs son, Morgan?
Ja, en fetlagd, frånstötande pojke. Pyttesmå ögon.
Han ogillade att en adlig walesisk dotter blev vän med en tjänarinna.
En dag beslöt sig Morgan för att ge mig en tillrättavisning.
Ja, han jagade in dig i stallet och brottade ner dig. Han gav dig stryk.
Han skulle slå mig, tjöt plötsligt som en hund och föll till marken.
Där stod du med spaden i händerna, lejoninnan av Wales.
Utan rädsla, trygg i hjärtat.
Det går inte att jämföra vår barndoms galtar-
- med de kungliga bestar vi nu ska möta.
Liksom alltid kommer ni att hantera det här med takt och styrka.
- Vad blev det av Morgan? - Det var sorgligt.
Han blev uppäten av vargar som tog honom för ett fett, tvåbent svin.
Det är ju fruktansvärt!
Och nåt som du precis hittade på!
- Jag har tyvärr en oroande rapport. - Vad är det nu?
Våra fotsoldater hittade ett lik i morse.
Avhuggna armar och ben och djävulssymboler på kroppen.
Jag såg det själv. Det var ett brutalt mord.
Se till att dina män håller tyst om det.
Baron Pryce ska inte tro att Satan dansar vid vår port.
Bör du inte förbereda dig för att imponera Pryce i tävlingen?
Det vore oklokt av Maddox.
Min fru påminde mig om att jag tidigare var i Pryceshire-
-och tjänade deras kammarherre.
Dyer?
- Känner nån annan igen Maddox? - Inte i det här följet.
Bra. Oroa dig inte för sir Dyer.
Han planterar sig så djupt i baronens röv att han bara ser hans skinkor.
Och om han inser att jag inte är Gawain Maddox?
Jag lovar att han inte kommer att störa ditt nya liv.
Glöm inte att ni har lika mycket att förlora på det här som jag.
Detta lidande är inte nödvändigt, Tobias.
Vi vill bara hitta den andra serafen-
- så att vi kan översätta den heliga texten som ni alla bär på.
Jag har inget mer som du kan ta ifrån mig, Robinus.
Jag inte mer.
Attendez...
- Ni efterfrågas där uppe. - Mer meningslöst prat, antar jag.
Tack, sir Cormac.
- Har han avslöjat nåt? - Nej.
- Fortsätt arbetet, min son. - Ja, mästare.
Ta ögat.
Ni väljer en perfekt tidpunkt, fader. Hans Majestät vill prata med er.
Jag kommer när kungen ber mig, liksom när ni gör det.
Ah, lady Ventris!
Låt mig presentera Hans helighet, ärkediakonen av Windsor.
Baronessan från Wales. Mitt djupaste deltagande, barn.
Tack. Det är en ära att träffa en så ansedd man.
Jag är bara en ödmjuk präst, som endast önskar att tjäna Gud.
Ta med baronessan och hennes tjänarinna till kungens matsal.
- Vänta där på Hans Majestät. - Får jag ställa en fråga?
Oroa er inte. Klänningen är vacker.
Kungen kommer att glädjas. Han älskar gyllene saker.
Ge mig en spade!
Ville baronessan att jag skulle titta på hennes böcker?
Nej, men jag tänkte att ni kunde utnyttja er tid här.
Och lära er om vårt län.
Ventrishire har mer skulder än tillgångar.
Bara om man ser på de nuvarande begränsningarna.
Med män och resurser kan vi hugga ner skogen på stranden och göra en hamn.
Den skulle kunna ta emot större fartyg.
Länet hade blivit centrum för import och export väster om våtmarken.
Vi kan tullbelägga alla varor till och från länet.
- Det ett beslut som kungen bör ta. - Kanske.
Men jag vet att innan Edvard I delade Pryceshire och gav bort kusten-
-hade ni liknande planer på en hamn.
Varför plågar ni mig med denna olyckliga historia?
Även om baronessan får behålla makten har vi inte resurser att bygga nåt.
Ni har däremot rikligt med tillgångar.
Efter alla dessa år av beskattning från er baron-
-varför skulle jag låna er nåt alls?
Det skulle inte röra sig om ett lån.
Länet skulle tillhöra er.
Lady Love är änka-
- och en lättsinnig kung bestämmer över hennes styre.
Två saker skulle trumfa ett sånt beslut: En arvinge till Ventris...
eller giftermål med en adelsman.
- Ni vet väl att jag redan är gift? - Ja, och ursäkta min framfusighet.
Jag hör att lady Trula knappast kan förväntas tillfriskna.
- Ni är sannerligen framfusig. - Jag vill inte vara respektlös.
Ibland förmörkas mitt förnuft av min kärlek till en ljusare framtid.
Jag erkänner att jag är en drömmare.
Och i denna dröm antar jag att ni blir min kammarherre.
Det skulle nog tjäna er bäst.
Hur ställer sig baronessan till det?
Lady Love gör vad som helst för att behålla sitt älskade land.
Även om ingen kvinna kan motstå ert yttre och er charm.
- Ni har tänkt igenom det här. - Kanske för mycket.
Jag ser två hinder. Min kammarherres släkt har inflytande hos kungen.
Hans stolthet och anseende skulle skadas.
- Och det andra? - Det andra?
Det andra är Guds vilja. Han kan mycket väl låta min fru tillfriskna.
Det hoppas man naturligtvis på.
Jag ska fundera noga på dem båda.
Vi har varit här i nästan två timmar. Ni måste vara utsvulten.
Det är ingen fara. Du vet mycket väl att man aldrig äter före kungen.
Kungen måste kanske kliva över våra kroppar, för vi lär svimma av hunger.
- Kanske bara ett plommon... - Sitt ner, jungfru.
- Jag gillar inte fransmän. - De överlever nog ändå.
Andra Mosebok.
En av mina favoriter.
- Jag tycker om bibelhistorier. - Kan du läsa?
Nej, jag är för trög.
- Vem har sagt det? - Min far.
Förlåt...
- Du får tala sanning. - Men min mor...
- Hon är rädd. - Ja.
Din far...
Han gjorde dig och din mor illa, eller hur?
När vi förtjänade det.
Ingen som är oskyldig förtjänar att fara illa, Luca.
Och du är inte trög.
Du är en av de mest begåvade pojkar jag har träffat.
Jag har ett förslag.
Jag lär dig att läsa om du hjälper mig med din mors oro.
Får jag fortfarande kalla dig far?
Naturligtvis.
Mor, det är Calo.
- Vart ska han? - Det säger han inte.
Jag lyssnar på helbrägdagöraren.
Efter två månader är vi inte ett steg närmare att hämnas.
- Men vart ska du? - Det kvittar!
Att vänta här är ändå värre.
Vad skulle din bror göra?
- Aron hade blivit kvar. - Aron är död.
- På grund av mig. - Det stämmer inte.
- Ge dig av, då. - Och Wilk och Toran?
De protesterar inte. De förstår små pojkars lidande.
- Jag är ingen pojke! - Pojkar flyr när de är rädda.
- Är du inte rädd? - Ständigt.
Men jag betraktar min rädsla och ber för att hitta en gnutta mod-
-för att våga möta den.
Lycklig resa, min vän.
Han säger inget, liksom de andra tre.
- Och hans rulle? - Texten har samma arameiska ursprung.
Men symbolerna som skiljer sig åt är annorlunda.
Så att en inte kan användas för att tolka en annan?
Ja, koden är genomtänkt.
Det här var nån sorts budskap.
Kanske en varning till en annan seraf.
Vi hittade Tobias i hamnen vid fartyg på väg till Irländska sjön.
Gå till kungens kartrum.
Tänk på vad vi vet och räkna ut vart han skulle resa.
Ja, mästare. Vad händer med Tobias?
Samma öde som de andra.
Fin de l'hérésie.
Ursäkta...
Hennes nåd vill vara säker på att hon väntar i rätt sal.
Till skillnad från min jungfru håller sig kungens tjänare på sin plats.
Förlåt mig, Ers nåd.
Jag är så förvirrad här. Jag vet inte hur jag ska vara till nytta.
- Skit samma! - Ers nåd?
Vår generöse kung delar säkert med sig med sina oäkta walesiska barn.
Sluta le.
Du klär i en krigares utstyrsel, som om du var född att bära den.
Kanske är vi snart båda klädda i en fängelsekläder.
Inte ett ord om en falsk skarprättare kommer att nå rättvisans företrädare.
Kom igen, Marshal!
Fan också!
Ynkrygg!
- Där borta! - Vad är det här?
Ni är anhållna tills frågan om er skuld är avgjord.
Vilken skuld?
Skarprättare!
Era män lär mina en läxa i krigets konst.
När vi slår oss samman har vi den bästa armén i hela Wales.
Jag måste erkänna att en mäktig armé är betryggande i dessa tider.
Vänj er vid tanken på att fördubbla era resurser.
Det är oklokt att låta de där skökorna skämma ut baronen.
Är det inte värre att era riddare skämmer ut sig?
Jo, ni utnyttjar glatt våra svagheter.
Vi har gett era alla tänkbara fördelar. Han där är inte ens soldat.
Det är vår skarprättare, Maddox.
- Maddox? - Gawain Maddox, en bödel.
Han kom nyligen hit söderifrån.
Bra jobbat, Maddox!
Han tycks behöva en större utmaning!
Han är på fötter igen.
- Baronessan! - Vad är det?
- Kungen vill träffa er. - Träffa mig?
Så här dags?
Det är hans favorittid på dygnet.
Han är i jaktträdgården. Tjänarna visar er vägen.
Jag tycker inte om fransmän.
Ser ni den?
Så nära!
Bravo!
Den walesiska baronessan!
- Ventrishire. - Jaha!
Kom, min kära.
Ers Majestät, det är en ära att träffa er.
Ja ja... Jag vill utrycka min sorg och mitt djupa deltagande-
-för baronens bortgång.
Era kondoleansgåvor var mycket generösa.
Ja. Bra.
Men ni är ju...
petite scarabée d'or.
Jaha... En liten gyllene skalbagge?
- Just det! - Ni ska avfyra, Ers Majestät.
- Väldigt trevligt att träffa er. - Ers Majestät...
Ursäkta för att jag stör er... idrott-
- men jag tillkallades för att få besked om mitt läns framtid.
Sir Gaveston kommer att diskutera...
Approfondie?
Med min kansler.
Naturligtvis. Vi kommer att ta ett klokt beslut.
Perfekt!
Låt mig följa er tillbaka, Ers nåd.
Visste ni att han skulle överlämna mitt öde åt er?
Våtmarkerna gör kungen irriterad.
Han lägger hellre sin tid på mer betydande frågor här hemma.
Är vi bara irriterande? Nåt som stör pojkarnas lekar?
Min far och hans far styrde länet med anständighet i över 50 år.
När Edvard I svek oss och gjorde Wales till sitt-
- gifte jag mig med Erik Ventris, och vi kom överens om-
- att min familj skulle få fri passage till Skottland-
- och att slottet som jag växte upp i skulle ges till en arvinge.
Er hängivenhet är rörande.
Men den enda överenskommelsen som spelar nån roll är den som vi gör nu.
Jag ska låta er återvända till mer betydande frågor, sir Gaveston.
Den här gyllene skalbaggen-
- kryper tillbaka till sin gödselstack i träskmarkerna.
Det här är inte Gawain Maddox.
Bödeln hade ett liknande ärr men var kortare.
Jag uppskattar att ni håller tyst om era misstankar.
Nu när alla tvivel är skingrade ska baron Pryce informeras.
Är du galen?
Du ska se till att jag håller mitt löfte.
- Vilket? - Att han inte säger ett ord.
Döda honom.
Nej, det får du göra.
Det här är vår modersmjölk. Det är det här som vi känner till.
Jag är inte sån som gör så här.
De har blivit anhållna misstänkta för ett brutalt satanistiskt mord.
De har inte begått några brott.
Alla som du älskar är antingen döda eller kan bli det om jag väljer det.
Han är uppblåst och irriterande.
Gud kommer att hurra när han faller ner i helvetet.
Få det att se naturligt ut. Berusad, slog i huvudet - nåt enkelt.
Jag ser till att hans död betraktas som en olycklig tillfällighet.
Corbett!
Och du! Du riktar din blick mot Herrens ord!
Din själ är lika falsk som ditt namn!
Jag ser att ni är klar att resa.
Jag ville ta det här vid morgonmaten, men eftersom ni verkar ha bråttom...
Jag har pratat med kungens kansler.
Han skriver ett dekret om uppdelning.
Ventrishire delas upp tre delar.
Två områden går till grannlänen-
- och det tredje, kustområdet med slottet-
-hamnar under min makt.
Och är beslutet avgörande?
Ja, baronessan, i allra högsta grad.
Lycklig resa, och behåll klänningen som en gåva-
-för er lojalitet och tålmodighet.
Den kommer tyvärr inte till användning-
-liksom dekretet.
Jag bär på en arvinge. En gåva från min hädangångne man.
Det var det som jag ville berätta för kungen.
Tack för er gästfrihet, sir Gaveston.
Ni kan låta era tjänare hämta våra saker.
Au revoir.
- Isabel! - Va...? Javisst.
Au revoir.
Baronessan bad aldrig om ett besök, inte sant?
En list framtvingad av min övertygelse om-
- att våra län förtjänar frukten från ett större träd.
Sir Dyers träd frambringade dödlig frukt.
Ett sorgligt och ynkligt sätt att dö. Ett fågelben.
Ni är en imponerande man-
- men min beundran blandas med försiktighet.
Bejaka det förra, gode baron.
Ni hör snart av mig.
Nej!
Nej, jag ber er!
Mästare.
Jag har studerat kartorna och tidvattentabellerna.
Serafen var på väg till en av dessa hamnar eller län.
Jessamy!
Varför gör du det här?
Det gör jag inte, Maddy. Det är du.
Som du alltid har gjort när vi behöver tillrättavisas.
Det är ingen fara, min gosse.
Jag är här.
Ripped and synced by ---===DBRETAiL===---